Jazz Tibet Club je legendární olomouckou scénou, v níž se pojí hudební klub s restaurací a také unikátní génius locí. Vlídnou, domáckou atmosférou a dřevěným interiérem připomíná irské puby. V unikátním prostředí se tu konají koncerty špičkových kapel a hudebníků z celého světa, jejichž pojítkem je kvalitní hudba a poctivý přístup k ní.
Navzdory svému názvu však klub není zdaleka jen výhradně jazzovou scénou. Žánrově nespoutaná dramaturgie se zaměřuje na autorskou tvorbu a autentický projev a limituje se pouze charakterem prostoru. V programu klubu se tak vedle jazzu, blues, indie/rocku či folku a nadžánrových kombinací objevuje i alternativní hip hop nebo ambient a elektronika
Místa konání|Indie|Jazz|Rock|World|Zpěvák / Písničkář
Pražský klub s dlouholetou tradicí. Pětkrát až šestkrát týdně koncerty, debaty, přednášky, odpolední pohádky pro nejmenší, divadla, dokumenty. Otevřený prostor pro nezávislé promotéry, začínající kapely či amatérská divadla.
Místa konání|Další|Elektronická|Hardcore|Hip hop|Indie|Jazz|Klasická|Metal|Pop|Punk|Rap|Rock|World|Zpěvák / Písničkář
Skelet budovy vznikal v letech 1907 až 1921 mimo jiné též podle návrhu Ing. Stanislava Bechyně a projektu J. Čamského a Václava Havla. Tuto stavbu realizoval stavitel Ing. Vácslav Havel (dědeček bývalého prezidenta České republiky Václava Havla). Palác měl původně sloužit jakožto hokejový stadion, ale již na počátku výstavby došlo ke zjištění, že pro tyto účely sál nevyhovuje především rozměrově a projekt musel být narychlo přepracován na velký společenský sál. Na tehdejší dobu se jednalo o velice unikátní stavbu, neboť to byla jedna z prvních železobetonových staveb v Praze vůbec s velmi originálně řešenou sklem zastřešenou pasáží. Také celkové architektonické řešení je zajímavé, stavba nese výrazné rysy doznívající pozdní secese a právě nastupujícího modernismu. Velmi pravděpodobným autorem fasády do Vodičkovy ulice č. 36/704 byl architekt Osvald Polívka (1859 – 1931), jenž Vácslavu Havlovi navrhoval fasády jeho činžovních domů v Praze (Haštalská 6 a 8, Vězeňská 4, V Kolkovně 5,7, Myslíkova 4, Rašínovo nábřeží 70 a 78), které Havel vesměs prodal, aby mohl financovat stavbu Lucerny od r. 1905.
Jádrem komplexu je Velký sál Lucerny, jehož rozměry činí rozměry 54 metrů na délku, 25,5 metrů na šířku a 9 metrů na výšku. Velký sál zabírá celkem tři podzemní podlaží s kapacitou 2500 diváků. Využití sálu je pestré, od maturitních plesů přes koncerty, přednášky až po taneční soutěže apod.
Prakticky od ukončení výstavby a uvedení komplexu do provozu až do dnešních dob se jedná o významné kulturní a společenské středisko hlavního města a to jak někdejšího Československa i České republiky, konalo se zde již velké množství koncertů, plesů, schůzí, konferencí, módních přehlídek, sportovních akcí (za První československé republiky např. turnaje v boxu či v zápasu). Jedná se o památkově chráněný komplex.
Kavárna. Klub. Bar. Kombinace všech tří. Záleží na tom, v jaký den a v jakou hodinu do POTRVÁ přijdete. Když otevřete dveře, snadno vstoupíte do našlápnutého koncertu v hudebním klubu, živého baru ale i klidné kavárny, kde můžete v klidu usrkávat své latté.
Jeden z deseti nejlepších jazzových klubů v ČR. Revoluční hudební a divadelní scéna. Kulturní památka, nejstarší svého druhu ve střední Evropě. A hlavně místo, kde Vás čeká mezi hvězdnými hudebníky, prezidenty a dalšími vrcholnými osobnostmi veřejného života nezapomenutelný hudební zážitek.
Od svého založení v roce 1957 byl klub hlavním sídlem jazzu v celé ČR. Skutečné světové proslulosti ale dosáhl až po sametové revoluci pod záštitou přední umělecké agentury Pragokoncert Bohemia, který z jednoho ze tří nejstarších středoevropských klubů udělal světovou špičku a představil klub mezinárodnímu publiku i umělecké obci.
Nejmladší sál v budově Rudolfina vznikl v letech 1940–1942 podle návrhů architektů Antonína Engela a Bohumíra Kozáka jako menší koncertní sál v rámci úprav přilehlé Dvořákovy síně. Kapacita je 192 míst.
Klenotem kláštera je Tereziánský sál s pozoruhodnou stropní freskou Zázraku blahoslaveného Vintíře. Jméno tomuto prostoru dala Marie Terezie, když klášter v roce 1753 navštívila. Sál vyniká slavnostní atmosférou a přívětivou akustikou. Z oken se naskýtá osvěžující pohled do klášterních zahrad, bohatá výzdoba je pokušením pro oči, zemité barvy však poskytují pocit pohodlí.
Tereziánskému sálu sluší zvuk komorních seskupení, zvláště hebkost dřevěných dechových nástrojů či měkká barva tónů klavíru nebo jeho předchůdců. Klid kláštera a zároveň okázalost barokní výstavby povyšuje každý okamžik zde strávený ve sváteční událost.
Pohyblivý jazzový klub po třech letech fungování v prostorách Občanské plovárny, kde hostil domácí i světové jazzmany na koncertech v rámci festivalu PRAGUE PROMS i mimo něj, přesouvá svoji činnost do objektu hostivařských studií ČNSO.
Studia Českého národního symfonického orchestru v Hostivaři jsou v provozu již od roku 2002, od chvíle, kdy společenský sál Vodních staveb změnil účel a stalo se z něj Studio Gallery. Ve spodní části budovy čekal trpělivě na příležitost kinosál se skvělým, zachovalým designem osmdesátých let, až do letošního roku.
Během jara 2019 se tento prostor proměnil ve stylový jazzový klub, nabízející vynikající akustiku, a jedinečnou atmosféru. Napojení na kontrolní režii umožní živé nahrávky koncertů, stylový bar zalitý optimistickými barvami konce dvacátého století poskytne širokou škálu nápojů. The Loop Jazz Club ožívá znovu, tentokrát v „domovském“ prostoru Studia ČNSO.
Svůj „ostrý“ provoz zahájil 1. července 2019 vydařeným koncertem Jazz of the 60's, na kterém v rámci Mezinárodního hudebního festivalu PRAGUE PROMS rezidentní The Loop Jazz Band připomenul éru moderního big bandu.